En aquesta simulació veurem com la selecció natural fa que evolucioni el tipus de moviment
d'una població de protozous virtuals. Està basat en el programa "Simulated Evolution", de
Michael Palmiter, descrit a Investigación y Ciencia el juliol de 1989. Palmiter basava la
seva simulació en un món toroidal. Aquesta, en canvi, es produeix en un món pla i tancat,
com una càpsula de Petri.

Els protozous, representats per rectangles blaus, viuen en un medi sobre el qual van caient
aleatòriament partícules d'aliment, representades per punts de color magenta. Cada cicle,
els protozous es mouen i gasten una unitat d'energia. Si es mouen on hi ha una partícula
d'aliment, la ingereixen i guanyen 40 unitats d'energia. Si l'energia d'un protozou arriba
a zero, es manté immòbil durant uns pocs cicles, amb un color més pàl·lid, i more.

El moviment dels protozous es determina aleatòriament, però es veu fortament influit per
sis "gens", que fan més probable que continui en línia recta o que giri cap a un costat o
altre. Un setè gen determina la probabilitat que en arribar a la vora "reboti".

Si un protozou acumula més de 1.000 unitats d'energia i té una "edat" d'al menys 80 cicles,
aleshores es reprodueix: es divideix en dos protozous fills, cadascun dels quals es queda
la meitat de l'energia del protozou mare. Un dels dos fills manté la mateixa informació
genètica que la cèl·lula mare, mentre el segon canvia aleatòriament un dels "gens",
augmentant o disminuint en 1 el seu valor.

La simulació comença amb 8 protozous generats de forma totalment aleatòria. Quan la
simulació estigui en pausa, podrem clicar cadascun dels protozous i veurem les seves
principals característiques.

Què passarà amb el moviment d'aquests protozous al llarg del temps? S'hi produïrà alguna
mena de canvi evolutiu?

