Néixer de nou -- APLEC 2002
Materials de preparació
Per: Miguel A. Calavia, SDB

Presentació

Benvolgut animador/a,
De nou l’Aplec de l’Esperit convoca els joves cristians de Catalunya i Balears. Com ja sabeu l’Aplec és un espai de festa i de comunió; de presència pública i de formació; de celebració  i comunicació de la fe.

L’Aplec de l’Esperit ha esdevingut un punt i seguit on els joves de tot Catalunya i les Balears pinzellen un projecte col·lectiu d’Església: el seguiment de Crist. Convocat pel Secretariat Interdiocesà de Pastoral de Joventut, l’Aplec és fruit d’un treball continuat fet des dels diferents grups de joves, siguin de moviments o de serveis diocesans, de comunitats religioses o integrats a les parròquies. És la convocatòria d’una Església coneixedora dels seus límits, però que veu i viu la proximitat de l’Esperit.

A les portes d’un nou Aplec de l’Esperit

Ara ens trobem a les portes d’una nova edició de l’Aplec de l’Esperit. Aquest proper curs l’Aplec tindrà lloc a la Seu d’Urgell, cruïlla de camins, un lloc on la cultura i la terra, les tradicions i les persones fan possible un espai idoni per a aquesta presència pública de l’Església.

“Néixer de nou”. Tot aquell qui és en el Crist és una nova criatura; ha passat allò que era vell, tot s’ha tornat nou (2Co 5,17). Amb aquest lema us invitem a fer un itinerari de preparació fins a arribar al dia de l’Aplec, el diumenge 19 de maig, dia de la Pentecosta.

Un camí a seguir

Ara es tracta de fer un itinerari que ens permeti arribar al dia de l’Aplec preparats per a entendre el sentit del que viurem. Per això us proposem fer el camí de les cinc “C", repartides en tres moments: 

1.	Preaplec: Conèixer, compartir, creure.
2.	Aplec: Celebrar.
3.	Postaplec: Comunicar.

I tot amb una clara voluntat de poder respondre als següents objectius: 

•	Conèixer Jesucrist.
•	Compartir la nostra vida quotidiana.
•	Creure en Jesús com a resposta.
•	Fer festa de la nostra fe.
•	Comunicar la fe.

Objectius propis de tot grup i/o moviment evangelitzador.

Uns materials

Evidentment, per a l’etapa del Preaplec s’han elaborat aquests materials que us presentem i que tenen la següent estructura:
•	Contemplar la vida marcant uns reptes.
•	Escoltar la Paraula de Déu que dóna resposta a aquests reptes.
•	Comprometre’ns.

Hi ha una presentació general.
Una presentació dels continguts.
Unes pautes per al diàleg en grup. 
Una proposta per a la pregària persona o grupal.

Hi ha material:
•	per als joves de 16 a 18 anys i
•	per als joves de 19 endavant.

Per als de 16 a 18 anys: tres desafiaments que ens provoquen i interpel·len:
•	Les relacions,
•	l’economia global,
•	la necessitat del sentit.

Per als de 19 anys endavant: la persona i la cultura des de la vida de Jesús.
•	La vida és el més important,
•	la vida val la pena quan es lliura per amor,
•	la vida i la història tenen el futur obert.

Ús d’aquests materials

Els materials estan directament adreçats a vosaltres, animadors. Es tracta, per tant, que us els llegiu detingudament i planifiqueu com treballar-los: com ho presentareu en els vostres grups, quina distribució de temps fareu (un cop el mes, una sessió de cap de setmana...), com distribuireu els continguts, amb quines dinàmiques els voleu treballar, etc.
Per tant, sou vosaltres els qui heu d’adaptar aquests materials als vostres joves. 

Una missió

Amb aquest material a les mans, tu has de ser el dinamitzador d’aquest Aplec de l’Esperit, el dinamitzador d’aquest itinerari de fe que esperem amb il·lusió poder celebrar el dia de la Pentecosta. Ets tu qui coneix els teus joves, qui sap com motivar-los, com treballar-los... Ets tu qui pot ajudar-los a sentir-se membres vius de l’Església.

I desitgem que també per a tu aquest Preaplec esdevingui experiència de fe, experiència d’Església i que puguis gaudir d’aquest fer camí amb joves.

Gràcies i bona feina.

La comissió de l’Aplec de l’Esperit.

La Seu d’Urgell, setembre del 2001

Per a joves de setze a divuit anys

Introducció

Una entrevista curiosa

Segurament ja coneixeu l’entrevista de Jesús amb Nicodem, un dirigent dels jueus que acostumava a parlar amb ell de nit. L’evangelista Joan ens explica una d’aquestes trobades:

Aquest home va anar de nit a trobar Jesús i li digué:
—Rabí, sabem que ets un mestre enviat per Déu, perquè ningú no podria fer aquests senyals prodigiosos que tu fas si Déu no estigués amb ell.
Jesús li respongué:
—T’ho ben asseguro: ningú no pot veure el Regne de Déu si no neix de dalt.
Li diu Nicodem:
—Com pot néixer un home que ja és vell? És que pot entrar altra vegada a les entranyes de la mare i tornar a néixer?
Jesús respongué:
—T’ho ben asseguro: ningú no pot entrar al Regne de Déu si no neix de l’aigua i de l’Esperit. De la carn en neix carn, de l’Esperit en neix Esperit. No t’estranyis que t’hagi dit: «Cal que nasqueu de dalt». El vent bufa allà on vol; en sents la remor, però no saps d’on ve ni on va. Així mateix passa amb el qui neix de l’Esperit (Jn 3,2-8).

L’Esperit bufa i actua en el cor de la vida i de la cultura

No sabem pas com actua l’Esperit: és incontrolable i actua on vol i com vol. Però sí que sabem una cosa. Gràcies a Jesús, sabem que l’Esperit bufa i actua en la ment i en el cor de cada persona, en la nostra societat i en el nostre món. L’Esperit no està als núvols, allunyat de la nostra vida i de tot el que passa al voltant nostre. Actua en el cor de la vida i de la cultura.

Però algú es preguntarà: per a qui bufa i actua l’Esperit? Els primers cristians ho tenien bastant clar. Sant Pau ens explica la seva pròpia experiència:

-	Gràcies a l’Esperit, sabem que som «fills de Déu» i podem dir a Déu «papa» (Abba) (cf. Rm 8,16). No sé si t’has parat a pensar les conseqüències d’això: Som fills de Déu! Per a Déu no som res indiferent, un zero a l’esquerra, ni encara menys esclaus...

-	L’Esperit ens ajuda a descobrir Jesucrist. «Ningú no pot dir “Jesús és el Senyor” si no el mou l’Esperit Sant» (1Co 12,3). Amb això sant Pau ens encara amb la veritable identitat de Jesús. Jesús de Natzaret no és un simple mestre, un col·lega més de qui podem prescindir, un cop ens ha aclarit algunes coses sobre la vida. Jesús, el «Senyor», el Salvador, el qui és viu i ens mostra amb signes concrets, també avui, la salvació de Déu.

-	Finalment, l’Esperit ens comunica la nova vida que Déu ens ha mostrat en Jesús, amb totes les seves característiques: amor, alegria, pau, llibertat, tolerància, generositat, lleialtat, senzillesa, etc. (cf. Ga 8,22-24).

L’Esperit actua en el cor de la vida i de la cultura, però... com està la superfície?

Deixar-se conduir per l’Esperit, deixar-lo que bufi i cridi en el cor de la nostra vida i de la cultura en què vivim, no comporta pas anar pel món amb els ulls tancats, sense adonar-se de què passa al voltant nostre. Ben al revés, els seguidors de Jesús ens acostem amb una mirada crítica a tot el que ens envolta, a totes les respostes i propostes de vida que se’ns ofereixen pertot arreu, i recollim els reptes o desafiaments que implica ser cristià en la societat actual.

En aquest fullet de preparació a l’APLEC 2002, hi trobaràs alguns d’aquests reptes. Et convidem a analitzar i aprofundir les característiques amb què es presenten... I a mirar-los després des de les alternatives de vida que ens ofereix Jesús.

TRES DESAFIAMENTS que ens provoquen i interpel·len

Desafiaments vol dir estar atents a l’ambient sociocultural en què vivim, per recollir problemes i dificultats, però també noves possibilitats i oportunitats per a créixer com a persones i com a cristians.

Aquests desafiaments, experimentats pertot arreu, es podrien agrupar al voltant de tres símbols o imatges:
•	El desafiament de les relacions, que podem associar amb la imatge de la plaça.
•	El desafiament de l’economia global, que podem associar amb la imatge del mercat.
•	El desafiament de la necessitat de sentit, que podem associar amb la imatge del laberint.

LA PLAÇA o el desafiament de les relacions

Totes les ciutats tenen places. Algunes tenen un significat especial pel seu estil arquitectònic, testimoni mut d’anys i cultures passades. Però moltes altres són importants perquè són llocs de trobada per a la gent, per als adults i per als joves. Qui no ha vist a la plaça del poble o del barri persones grans assegudes en un banc o passejant, parlant de les seves coses, de temps passats, de la pensió que els queda, etc.; o bé quitxalla jugant al costat dels seus pares.

Però la plaça parla d’una manera especial als joves. Segur que ara mateix tens present algunes places concretes, i el tipus de joves que s’hi reuneixen... És un lloc i una ocasió per a:
-	Compartir els propis desigs i possibilitats, les inquietuds i les pors de la pròpia vida, i fins i tot la pròpia desesperació quan les coses no funcionen.
-	Conèixer millor els amics i amigues, aprofundir la relació amb persones concretes...
-	Contemplar cares de la gent, que parlen sense paraules de mil situacions i experiències viscudes...
-	Descobrir aspectes que són importants i d’altres que no ho són tant, les converses interessants i les que només intenten matar el temps...

Situa’t a la teva plaça...

En la que et digui més coses en aquest moment de la teva vida...
T’oferim alguns detalls de les relacions que s’hi poden observar. Situa’t davant de cadascuna d’elles, i d’altres que hi afegiries des de la teva experiència, i pensa fins a quin punt influeixen en la teva vida, sobretot en el teu camí de fe...
Ordena-les segons aquesta influència...

1.	Recerca exasperada de la imatge externa i preocupació excessiva pel look, pel cos: gimnasos a cada cantonada, centres de bellesa, massatges...

2.	Por de relacionar-se amb els altres en profunditat. Es prefereixen les relacions virtuals! (internet, xat...), ja que en les relacions reals amb altres se’ls pot desil·lusionar o quedar desil·lusionat un mateix.

3.	La societat ofereix preferentment les relacions de massa; per això hi ha nois i noies que volen espais i llocs de més personalització, on poder trobar valoració i afecte.

4.	La informació ràpida permet saber en un temps real què passa a qualsevol part del món... Però sovint aquesta mateixa rapidesa no ens permet reflexionar i interrogar-nos sobre això que passa. Pensem, per exemple, en la ràpida successió de notícies tan diverses en els telenotícies...

5.	Hi ha una acollida i convivència més serenes de la diversitat, més tolerància i solidaritat amb persones de raça, cultura i religió diferents... Però també creixen les posicions extremes de racisme i intolerància, fins i tot violentes.

6.	Hi ha una consciència més gran de la dignitat de la persona... al costat de formes d’utilització i explotació: prostitució, treball de menors, dones maltractades, contractes «escombraria»...

7.	Es busquen relacions afectives immediates i emotivament envoltants... però amb por de prendre compromisos duradors i estables.

8.	Rebuig per part dels joves de les relacions amb adults quan aquestes relacions es queden en el formalisme i la hipocresia... Però també els joves busquen adults significatius, capaços d’acolliment i d’empatia.

I JESÚS, TÉ ALGUNA COSA A DIR-HI?
T’ofereix ALTERNATIVES al desafiament de les RELACIONS?

Jesús ens diu coses importants sobre aquestes alternatives. Llegeix aquests textos amb calma... Imagina’t que vas caminant amb Jesús... Ell et parla i tu li respons... Quines conseqüències concretes en treus per a la teva vida? Escriu-ho en una frase al costat de cada text.

Per això us dic: No us preocupeu per la vostra vida, pensant què menjareu o què beureu, ni pel vostre cos, pensant com us vestireu. ¿No val més la vida que el menjar, i el cos més que el vestit? Mireu els ocells del cel: no sembren, ni seguen, ni recullen en graners, i el vostre Pare celestial els alimenta. ¿No valeu més vosaltres que no pas ells?...
I del vestit (i de les marques), per què us en preocupeu? Fixeu-vos com creixen les flors del camp: no treballen ni filen, però us asseguro que ni Salomó, amb tota la seva magnificència, no anava vestit com cap d’elles. I, si l’herba del camp, que avui és i demà la tiren al foc, Déu la vesteix així, ¿no farà més per vosaltres, gent de poca fe? (Mt 6,25-30).

No judiqueu, i no sereu judicats. Perquè tal com judiqueu sereu judicats... Com és que veus la brossa a l’ull del teu germà i no t’adones de la biga que hi ha en el teu? Com pots dir al teu germà: «Deixa’m que et tregui la brossa de l’ull», si tu tens una biga en el teu? Hipòcrita, treu primer la biga del teu ull i llavors hi veuràs prou clar per a treure la brossa de l’ull del teu germà (Mt 7,1-5).

Amb el Regne del cel passa com amb un home que va sembrar bona llavor en el seu camp; però, mentre tothom dormia, vingué el seu enemic, va sembrar jull enmig del blat i se’n va anar. Quan els brins van créixer i es va formar l’espiga, aparegué també el jull. Els mossos anaren a trobar l’amo i li digueren:
—Senyor, no vas sembrar bona llavor en el teu camp? D’on ha sortit, doncs, el jull?
Ell els respongué:
—Això ho ha fet un enemic.
Els mossos li diuen:
—Vols que anem a arrencar el jull?
Ell els respon:
—No ho feu pas, no fos cas que, arrencant el jull, arrenquéssiu també el blat. Deixeu que creixin junts fins al temps de la sega, i llavors diré als segadors: «Arrenqueu primer el jull i feu-ne feixos per cremar-lo; el blat, en canvi, arreplegueu-lo i porteu-lo al meu graner» (Mt 13,24-30).

Ai de vosaltres, mestres de la Llei i fariseus hipòcrites, que purifiqueu per fora copes i plats, mentre per dins els teniu plens de rapacitat i cobdícia! Fariseu cec, purifica primer la copa per dintre, i així també el defora serà pur!
Ai de vosaltres, mestres de la Llei i fariseus hipòcrites, que sou com sepulcres emblanquinats: de fora semblen bonics, però per dintre són plens d’ossos i de tota mena d’impuresa! Igualment vosaltres, de fora sembleu homes justos, però per dintre sou plens d’hipocresia i de maldat! (Mt 23,25-28).

Estimeu-vos afectuosament com a germans... Feu-vos solidaris de les necessitats del poble sant. Practiqueu amb deler l’hospitalitat... Alegreu-vos amb els qui estan alegres, ploreu amb els qui ploren. Viviu d’acord els uns amb els altres. No aspireu a grandeses, sinó poseu-vos al nivell dels humils. No us tingueu per savis. No torneu a ningú mal per mal; mireu de fer el bé a tothom. Si és possible, i fins on depengui de vosaltres, estigueu en pau amb tothom (Rm 12,10-17).

Quan un immigrant vingui a instal·lar-se al costat vostre, en el vostre país, no l’exploteu. Al contrari, considereu-lo com un nadiu, com un de vosaltres. Estima’l com a tu mateix (Lv 19,33-34).

Per al diàleg en grup

1.	Poseu en comú les tres primeres característiques que ha concretat cadascú sobre les relacions.
2.	Comuniqueu també les frases que cadascú ha escrit, com a valoració personal de les citacions bíbliques anteriors.
3.	Com a síntesi, elaboreu un breu comunicat sobre el ser cristià a la Plaça. Pot començar així: Ser cristià a la Plaça comporta...
Feu-ho d’una manera creativa i guardeu-ho per a la celebració de l’Aplec.

EL MERCAT
o el desafiament d’una economia i consum més humans

Segurament heu anat a algun supermercat. Allí hi ha de tot: coses que són necessàries per a viure i d’altres que no ho són tant. Però avui «el mercat» és més que un establiment més o menys gran on es ven i es compra. És una paraula que trobem a tot arreu per a expressar una característica de la nostra cultura, de la nostra economia i, en definitiva, de la nostra manera de viure. «Nosaltres —deia el director de la multinacional Nestlé— no som ni purament suïssos ni purament multinacionals, som una cosa intermèdia, una raça a part, som la nacionalitat Nestlé».

Qui no ha sentit expressions com: «economia de mercat», «mercat global», «exigències del mercat», «societat mercantilitzada», etc. Molta gent, sobretot a les ciutats, va a les grans superfícies (com se’n diu ara dels grans supermercats) a passejar, a mirar, a omplir-se la retina d’objectes i sensacions, que ens parlen d’una manera de ser i de viure, tot plegat ambientat amb el color, la música, i amb dependents cada vegada més joves que atenen qualsevol sol·licitud amb el somriure als llavis.
El mercat, com a símbol de l’economia, ens entra pertot arreu, amb ofertes i missatges de tota mena, convidant a un consum sense gaire seny. Quan s’entra en un d’aquests grans magatzems, es té la sensació que vivim per consumir i no tant que consumim per viure. I és veritat. Sovint comprem i consumim coses, independentment de la necessitat que en tinguem. Només cal veure a les nostres habitacions i cases la pila de coses amb prou feines estrenades i oblidades, perquè no responen a cap necessitat més o menys urgent.

Però en el mercat no és pas or tot el que lluu. Darrere o, millor dit, dins d’aquesta paraula, hi ha un món on es barregen criteris de vida, actituds i comportaments de tota mena, molts dels quals no sempre ens ajuden a ser millors com a persones ni com a cristians.

Situa’t en el mercat... 

Recorda l’última vegada que vas entrar en uns grans magatzems. I mentre t’imagines passejant-te per les seves diverses plantes i passadissos, situa’t davant d’algunes manifestacions i conseqüències d’aquesta societat de mercat, i pensa fins a quin punt influeixen en la teva vida i en el teu camí de fe.

1.	Visió reductora de la vida (treballar – produir - consumir) que enfosqueix una visió més global de la persona.

2.	Competitivitat exasperada, que porta a l’individualisme i perjudica gairebé sempre els més febles i més pobres.

3.	Superpoder de les multinacionals, que creen necessitats artificials en els consumidors, i sacrifiquen les persones per aconseguir més eficàcia i més profit propi, utilitzant fins i tot menors en el treball.

4.	Un abisme cada cop més gran entre rics i pobres, produït per un capitalisme salvatge. Tot i que també existeix el que anomenem comerç just i els bancs ètics, que busquen el servei als més pobres i no el propi negoci.

5.	El problema de l’atur, que té un vessant psicològic: no tan sols es diu «no guanyo», sinó també «no em sento útil, no puc expressar la meva identitat».

6.	La frustació que neix del contrast entre la preparació cultural i professional més alta dels joves i la possibilitat més baixa de trobar una feina estable.

7.	L’ús dels diners en despeses supèrflues, sense les quals podem viure tranquil·lament.

8.	El problema ecològic i d’esgotament dels recursos, sovint mal aprofitats i mal repartits per interessos econòmics.

I Jesús, hi té alguna cosa a dir?
L’ALTERNATIVA cristiana sobre aquest desafiament del MERCAT I EL CONSUM

També aquí Jesús ens ofereix alternatives perquè el desafiament del mercat i el consum et facin més persona i redundin en benefici de tots, sobretot dels més necessitats.

Llegeix amb calma aquests textos de l’Evangeli, i resumeix en una frase el que Jesús t’hi diu.

Llavors digué a la gent:
—Estigueu alerta, guardeu-vos de tota ambició de riquesa, perquè, ni que nedi en l’abundància, la vida d’un home no prové pas dels seus béns.
I els explicà una paràbola:
—A un home ric, la terra li va donar molt. Ell pensava: «Què faré, si no tinc on guardar la meva collita?». I es va dir: «Ja ho sé, què faré: tiraré a terra els meus graners, en construiré de més grans, hi guardaré tot el meu gra i els meus béns, i em diré a mi mateix: Tens molts béns en reserva per a molts anys; reposa, menja, beu i diverteix-te”.
Però Déu li digué:
—Insensat! Aquesta mateixa nit et reclamaran la vida, i tot això que has acumulat, de qui serà?
Així passa amb el qui reuneix tresors per a ell mateix i no es fa ric davant de Déu (Lc 12,15-21).

Jesús va entrar a Jericó i travessava la ciutat. Hi havia un home que es deia Zaqueu, cap de cobradors d’impostos. Era un home ric. Zaqueu intentava de veure qui era Jesús, però la gentada li ho impedia, perquè era petit d’estatura. Llavors s’avançà corrent i es va enfilar dalt d’un sicòmor per poder veure Jesús, que havia de passar per allí. Quan Jesús va arribar en aquell indret, alçà els ulls i li digué:
—Zaqueu, baixa de pressa, que avui m’haig d’hostatjar a casa teva.
Ell baixà de pressa i el va acollir amb alegria. Tots els qui ho van veure murmuraven contra Jesús i deien:
—Ha anat a allotjar-se a casa d’un pecador!
Però Zaqueu, dret davant el Senyor, li digué:
—Senyor, dono als pobres la meitat dels meus béns, i als qui he exigit més diners del compte, els en restitueixo quatre vegades més.
Jesús li digué:
—Avui ha entrat la salvació en aquesta casa; perquè també aquest home és fill d’Abraham. El Fill de l’home ha vingut a buscar i salvar allò que s’havia perdut (Lc 19,1-10).

Germans meus, de què servirà que algú digui que té fe si no ho demostra amb les obres? ¿Pot salvar-lo, potser, aquesta fe? Si un germà o una germana no tenen vestits i els falta l’aliment de cada dia, i algú de vosaltres els diu: «Aneu-vos-en en pau, abrigueu-vos bé i alimenteu-vos», però no els dóna allò que necessiten, de què servirà? Així passa també amb la fe: si no es demostra amb les obres, la fe tota sola és morta (Jm 2,14-17).

Per al diàleg en grup

1.	Posar en comú les conclusions que ha tret cadascú sobre la influència del «mercat» en el propi camí de fe.
2.	Comenteu també les diverses frases que heu escrit com a síntesi de les alternatives que ofereix Jesús. En quina mesura comprometen la pròpia vida com a cristià.
3.	Elaboreu, com hem indicat en el desafiament anterior, un text que reculli la lectura cristiana de l’economia i del mercat. Podria començar així: ser cristià en el món del mercat i l’economia comporta...
Feu-ho d’una manera creativa i suggerent. Col·loqueu-lo en el vostre lloc de reunió i porteu-lo a la celebració de l’Aplec.

EL LABERINT o el desafiament de la necessitat de sentit

Has entrat algun cop en un laberint? Al principi t’ho passes bé, però a mesura que passa l’estona et vas posant nerviós. Tens la sensació de passar sempre pel mateix lloc, sense trobar la sortida, i a vegades ni l’entrada. Si no és que t’acompanya algú que ja sap el camí.

Per això el laberint és un símbol apropiat per a expressar el que passa en la nostra vida i, en definitiva, per a plantejar-nos el sentit de la vida. De petits entrem a la vida amb una gran curiositat i gairebé com un joc. I, quan anem creixent, anem d’una banda a l’altra, acumulant sensacions i experiències de tota mena; les agradables les enregistrem en l’arxiu de la ment i del cor, i les desagradables procurem oblidar-les de seguida. Però sempre arriba un moment, i qui sap si tu l’estàs vivint, en què afloren les grans preguntes: Qui sóc? D’on vinc i on vaig? Per què he nascut jo i no un altre? Per què la gent pateix, si vol ser feliç?, etc.
És el moment en què no ens resignem a donar voltes i voltes pels mateixos camins, i contemplar la mateixa tanca que ens envolta, per més verda i florida que sigui, i necessitem aixecar el cap, elevar-nos sobre nosaltres mateixos, per a descobrir l’entrada i la sortida; i, si tenim un acompanyant expert, encara millor.

Situa’t en el laberint de la vida...

Entra en el gran laberint de la vida, la dels altres i la teva... i posa’t davant dels següents perfils relacionats amb el sentit de la vida. Pregunta’t fins a quin punt t’afecten personalment i afecten el teu camí de fe. Pots fer-ho puntuant cada perfil de 0 a 5, segons t’influenciïn poc o molt.

1.	No se sap ja el que és socialment correcte o no.

2.	El futur no es veu clar: se sap el que no es vol, però no se sap cap on es camina. D’aquí la necessitat de clarificar el futur acudint a les cartes, horòscops, màgia, etc.

3.	Recerca de noves formes de religiositat: sectes i moviments religiosos, d’identitat forta, que ofereixen seguretat i respostes concretes.

4.	Els joves s’estan més anys a casa els pares, perquè hi ha més seguretat econòmica i afectiva...

5.	En la relació de parella, o en el matrimoni, es dóna més importància al fet que vagi bé o no la convivència diària, i no tant al fet que aquesta relació sigui un projecte de vida, estable i a llarg termini.

6.	Abunden els criteris ètics subjectius: «depèn», o «això em va», o «tothom ho fa»...

7.	La diversió, moltes vegades, és simple evasió, anestèsia... una fuga de la dura realitat de cada dia.

8.	Es busca el plaer immediat, les emocions fortes, a costa del que sigui.

9.	Es té por de la mort i de tot el que significa dolor, sofriment, esforç, sacrifici.

10.	Creix la tolerància, però també la permissivitat («tant me fa»... «que la gent actuï com vulgui»...).

11.	Força joves amb el walkman enganxat a les orelles!, cosa que no ajuda pas gaire a adonar-se del que passa al voltant.

12.	Els joves busquen ambients càlids on trobar-se bé; encara que, des del punt de vista social, es prenguin opcions i es tinguin comportaments transgressors.

13.	L’experiència dels altres no val per a mi: sóc jo que haig de fer les meves experiències, en la meva pròpia pell!

14.	Por del silenci, perquè t’obliga a fer-te preguntes comprometedores i et fa pensar seriosament.

La visió cristiana de la vida i de la societat t’ofereix altres ALTERNATIVES sobre aquest desafiament del LABERINT

Jesús ens ofereix de nou alternatives per a trobar una sortida en el Laberint, per a donar sentit a la vida.
Llegeix amb calma aquests textos de l’Evangeli i resumeix en una frase el que Jesús t’hi diu.

Et proposo d’escollir entre la vida i la mort, entre la benedicció i la maledicció. Tu, escull la vida i viuràs, tu i la teva descendència. Estima el Senyor, el teu Déu, obeeix-lo i sigues-li fidel: en ell trobaràs la vida, i el Senyor et concedirà molts anys... (Dt 30,19s).

Per què em dieu «Senyor, Senyor», i no feu el que jo dic? Jo us diré a qui s’assembla tothom qui ve a escoltar les meves paraules i les compleix. S’assembla a un home que construïa una casa; va cavar i va enfondir fins que assentà el fonament sobre roca. Quan vingué la inundació, el riu va envestir contra aquella casa, però no la pogué somoure, perquè estava ben edificada. Però el qui escolta les meves paraules i no les compleix, s’assembla a un home que va construir una casa al pla de terra, sense fonaments. El riu la va envestir, i de seguida es va ensorrar: la destrucció d’aquella casa fou total (Lc 6,46-49).

Els proposà encara una altra paràbola:
—Amb el Regne del cel passa com amb el gra de mostassa que un home va sembrar en el seu camp: la mostassa és la més petita de totes les llavors; però, quan ha crescut, es fa més gran que les hortalisses i arriba a ser un arbre; fins i tot vénen els ocells del cel a fer niu a les seves branques.
Els digué una altra paràbola:
—Amb el Regne del cel passa com amb el llevat que una dona va posar dins tres mesures de farina, fins que tota la pasta va fermentar (Mt 13,31-33).

Vosaltres sou la sal de la terra. Si la sal perd el gust, amb què la tornaran salada? Ja no és bona per a res, sinó per a llençar-la fora i que la gent la trepitgi.
Vosaltres sou la llum del món. No es pot amagar un poble posat dalt d’una muntanya, i ningú no encén una llàntia per posar-la sota una mesura, sinó en el portallànties, perquè faci llum a tots el qui són a la casa. Que brilli igualment la vostra llum davant la gent; així veuran les vostres bones obres i glorificaran el vostre Pare del cel (Mt 5,13-16).

Per al diàleg en grup

1.	Poseu en comú les característiques del laberint que heu puntuat amb un 5, i concreteu tres motius de la importància de tenir un sentit en la vida.
2.	Després de posar en comú les frases personals sobre les citacions anteriors, valoreu en quina direcció apunta el sentit que dóna Jesús a la vida.
3.	Com a conclusió, confeccioneu d’una manera artística i creativa un mural que reculli el sentit cristià de la vida. El col·loqueu també al lloc on es reuneix el vostre grup, i el porteu a la celebració de l’Aplec. Seguint la línia anterior, el podeu titular: Ser cristià enmig del laberint comporta...

PER A FER PREGÀRIA PERSONAL
Busca un lloc tranquil,
asserena la ment i el cor
i prega Déu Pare...

EL CAMÍ DE LA VIDA...

Torna’m a sorprendre, Senyor
Quan perdo de vista la bellesa i l’alegria de la bondat de la terra...
Quan creixo massa acostumat a la rutina de cada dia...
Quan la bondat dels altres se’m perd enmig de la pressa amb què visc...
Quan l’esperança es desfà en el meu cor...
Quan la crida a servir els altres perd el gust que tenia...
Quan busco el camí de tornada cap a tu...
Quan m’empaita la soledat...
Quan sembla que la foscor no donarà mai pas a la llum...
Quan el dolor del món debilita la meva capacitat de compassió...
Quan els problemes dels altres semblen més del que puc suportar...
Quan fins i tot tu sembles tan lluny de mi...

Camina al meu costat, Senyor
Mentre lluito per viure bé la meva vida...
Mentre gaudeixo dels tresors que he trobat en el camp de la fe...
Mentre continuo donant-me a tu...
Mentre m’endinso en el desconegut d’un nou any...
Mentre aprenc a acceptar les meves febleses i les meves forces...
Mentre obro el cor als missatgers que m’envies...
Mentre em mantinc fidel a la meva relació amb tu...
Mentre em dono als pobres i als indefensos...
Mentre continuo buscant la veritat que no em defraudi...
Mentre intento viure en el cor de la teva Paraula...
Mentre accepto el teu amor constant per mi i per tota la humanitat...

BUSCAR I TROBAR

Et busco, Senyor
En el fons del meu ésser, on la veritat i la pau volen regnar sobre el caos i la confusió...
Enmig de les nostres activitats diàries i de les moltes coses que omplen el meu calendari...
Entre la gent que arriba a la meva vida, persones estimades, col·legues i companys, fins i tot els meus enemics...
Quan em sento buit, trencat, frustrat i perdut; quan em pregunto en quina direcció caminar...

Gràcies per trobar-me, Senyor
Quan percebo que ets a prop, en la meva ment i en el meu cor...
Quan la teva bondat em mou i fa que la meva vida sigui diferent...
Quan em veig mogut a la conversió, quan sé que haig de canviar el cor per a sortir a trobar els altres...
Quan he mirat el nostre món, tan ple de dolor i d’injustícia, i m’he sentit vinculat a tots els que pateixen...
Quan he conegut que he estat creat a imatge i semblança teva, i que has cregut en la meva pròpia bondat...

Ets el meu tresor, Senyor
Val la pena buscar constantment l’amor i la veritat...
Ets força en moments de dolor, esperança en temps d’infelicitat, consol en la confusió, port segur en la tempesta de la vida...
Val la pena deixar coses o abandonar projectes per a poder créixer com a persona i com a fill teu...
Tu ets la casa on resideix el meu jo veritable. M’urgeix creure en aquest lloc sagrat de bondat...
Creus en mi, m’estimes incondicionalment. M’esperes i em dónes la benaurança quan he estat lluny...

Secretariat Interdiocesà de Pastoral de Joventut
de Catalunya i les Balears