4.	MEMÒRIA	

Crèdit 1 de filosofia	L’ÉSSER HUMÀ	

Manuel Belda Moreno. 
IESM Ferran Tallada. Barcelona, 2002.

INDEX

A.- INTRODUCCIÓ I MARC D’IDEES. CONTRIBUCIÓ DE LA FILOSOFIA EN EL DESPLEGAMENT DEL BATXILLERAT	3	

a.1. Idees prèvies... Contribució a la consecució dels objectius generals	3
a.2. Elements de coordinació amb altres àrees	4
a.3. Continguts que preparen per incorporar-se a la vida activa.	5
a.4. Tractament de la diversitat i normalització lingüística	5

B.- PROGRAMACIÓ DEL CRÈDIT 1 DE FILOSOFIA: “L’ÉSSER HUMÀ	7

	b.1. Introducció. Situació del crèdit en el batxillerat	7
	b.2. Continguts del crèdit.	7
	b.3. Objectius generals del crèdit	9
	b.4. Activitats d’ensenyament aprenentatge	10
	b.5. Avaluació	21
	b.6. Orientacions didàctiques. Justificació opció metodològica	22
	b.7. Bibliografia	23

p			

A.	INTRODUCCIÓ I MARC D’IDEES. Contribució de la filosofia en el desplegament del batxillerat.	

a.1. Idees prèvies... Contribució a la consecució dels objectius generals

Des del meu punt de vista, l’assignatura de filosofia te unes característiques que la fan especial al context del Batxillerat. Per una banda, la major part de les assignatures són conegudes, ni que sigui a nivell superficial, pels alumnes. Saben quin és el tema que tracten, han fet introduccions durant el període de l’ESO, o han sentit a parlar com a part d’una àrea major.

En segon lloc, te fama d’assignatura difícil, críptica. Molts dels llibres de text acompanyen a aquesta idea, amb redactats excessivament  complexos, i enfocs  poc pensats en la reflexió pròpia de l’alumne.

En tercer i últim lloc, és una matèria idònia per la comunicació. Un dels objectius, segons el meu criteri, de l’àrea, possiblement el més important, és profundament procedimental, i de gran utilitat per la vida diària (un cop allunyat l’alumne d’aquest període de formació que és l’ensenyament secundari, una gran simulació de la vida que s’obre després).

Tot llegint els objectius generals del batxillerat, cal concloure que els primers de la llista són específics de l’assignatura de filosofia. No vol dir això que no es treballin des d’altres matèries, però ( i resumint),

Capacitats en finalitzar l’etapa...

•	Usar amb correcció les tècniques de comunicació oral i escrita,
•	Desenvolupar sensibilitat literària com a font de formació,
•	Dominar els coneixements científics i tecnològics fonamentals... i aplicar-los a l’explicació i/o comprensió de fenòmens,
•	Utilitzar el bagatge de continguts culturals adquirits per analitzar, comprendre i valorar els canvis del món actual,
•	Tenir una visió integrada de les diferents àrees del saber,
•	Aplicar els continguts apresos a la realització de treballs de recerca,
•	Recórrer a fonts de documentació per tal d’obtenir informació,
•	Formular judicis independents que assegurin la pròpia autonomia,
•	Valorar positivament patrimoni natural i cultural,
•	Participar solidàriament i responsable en el desenvolupament de l’entorn social,
•	Adoptar actituds de solidaritat i tolerància,

són objectius directes d’una assignatura com la filosofia.

Objectius generals de l’assignatura de Filosofia... (o de què han de ser capaços els nostres alumnes...)

Des del meu punt de vista, els objectius generals de l’assignatura, de forma simplificada, són:

1.	Dominar habilitats de comunicació, oral, escrita, i d’imatges. Ser capaç de realitzar un comentari de text, guiats o no guiats, sobre qualsevol àmbit (de l’assignatura i no). Ser capaç de comunicar el màxim d’idees inclòs en situacions difícils (tema poc conegut, text difícil de comprendre, no coincidència amb els punts de vista expressats...). Argumentar els propis punts de vista, contrastant amb opinions alienes.
2.	Comprendre i comunicar quins elements són els específics de la cultura i coneixements humans
3.	Integrar components d’altres assignatures de batxillerat, en elements de comprensió global.
4.	Realitzar petits treballs d’investigació, utilitzant eines del mètode científic.
5.	Analitzar textos, identificant tema principal i temes laterals, tesis presentades, arguments i solucions presentats
6.	Valorar les diferents persones i cultures, les opinions alienes. Relativitzar el coneixement, sense ser relativista, defensant de forma raonada posicions ètiques comunitàries. Mantenir opinions personals, basant-se en idees d’altres. Actitud crítica i racional en l’acció pròpia i aliena.
7.	Conèixer la capacitat d’alterar el medi de l’ésser humà, amb les seves capacitats tecnològiques.

a.2. Elements de coordinació amb altres àrees. 

Hem comentat anteriorment una sèrie de característiques que li donen a aquesta assignatura una funció integradora dins tot el treball que fan els alumnes al centre. Això implica que podrem coordinar-nos, segons el moment i el tema, amb diferents àrees, que aporten altres visions sobre el tema que es tracta.

Davant un tal ventall de possibilitats, cal triar. Us presentaré algunes de les coordinacions que hem posat en funcionament en algun moment al meu centre. Això no vol dir que sempre les haguem organitzat totes: si vol dir que són possibilitats assajades en algun moment.

•	Amb l’àrea de ciències experimentals. Visió en conjunt de la temàtica sensació- percepció, i la resta de mecanismes psicològics. 
•	Amb l’assignatura de psicologia, com resulta evident, seguint la temàtica anterior
•	Amb l’àrea de ciències experimentals. Per posar en pràctica els coneixements teòrics sobre mètode experimental (crèdit 2).
•	Amb l’equip de treballs de recerca. Per iniciar la preparació a 1r de Batxillerat dels treballs de recerca que els alumnes faran a 2n. Treball sobre el mètode, la recerca de temes...
•	Amb les àrees de lletres. Cal coordinar-se en la preparació del comentari de text. Per mantenir guies comunes, amb característiques específiques a cada àrea, però amb guies comunes.
•	Amb les àrees de lletres. Coordinar-se per tot el tema de comunicació.
•	Amb l’assignatura d’història. Es poden treballar conjuntament aspectes de context: quan apareixen determinades idees i per què.
•	Amb l’àrea de tecnologia i ciències. Quan s’aborda l’anàlisi de les accions humanes, és imprescindible el debat sobre la neutralitat ètica de la ciència i la tecnologia. Millor presentar diversos punts de vista, que una visió monolítica i única.

a.3. Continguts que preparen per incorporar-se a la vida activa. 

La filosofia, des del meu punt de vista, ha de ser una eina per l’alumne. Un primer intent de raonar de forma autònoma sobre el què passa al món. Una reflexió sobre com viure millor, i sobre la importància de participar en els processos polítics i en la presa de decisions. Un posicionament  sobre l’activitat humana al món, i sobre la pròpia activitat. Des de l’assignatura de filosofia, es treballa per construir un món amb ciutadans, de drets i deures, de valors, de legalitat.

Concretament, per la vida professional jo en destacaria el treball sobre els procediments. Especialment,
•	de comunicació oral i escrits, 
•	de diàleg, pacte, de capacitat d’arribar a acords, 
•	de capacitat d’elaborar síntesi explicatives, 
•	de recerca d’informació,
•	d’utilització d’internet.

a.4. Tractament de la diversitat i normalització lingüística.

Un dels objectius fonamentals de l’assignatura és millorar la capacitat comunicativa dels alumnes. En qualsevol dels idiomes que coneixen. D’aquesta forma, els alumnes han de treballar textos en català i castellà. Seria desitjable que poguessin treballar textos en francès o anglès, però això, ara per ara, no és un objectiu realista.

Igualment, haurien de poder crear textos en els dos idiomes, sense barrejar-los, evidentment (una de les dificultats que molt habitualment hi ha a les aules del centre).

En qualsevol cas, però, no cal oblidar que l’idioma oficial del centre és el català. Això implica que cal fomentar especialment l’ús d’aquest idioma com a eina de treball i col·laboració interna. 

Malgrat tot, no es pot fugir (al contrari, fomentar), de les següents oportunitats:

•	mantenir contacte amb alumnes d’altres centres, amb idiomes diferents al català i castellà (això és possible gràcies als contactes europeus del meu centre, que té una xarxa de partenaires a Europa), 
•	treballar amb textos en català i castellà, mantenint l’idioma de la font,
•	possibilitar i permetre l’escriptura en diversos idiomes, 

tot i fomentant l’escriptura en català.

Per altra banda, no cal dir-ho, l’idioma oficial (i en el que es fan les classes) és el català. Sempre amb la flexibilitat que comporta treballar amb un nombre cada vegada major d’alumnes nou vinguts, especialment sud-americans.

B.	PROGRAMACIÓ DEL CRÈDIT 1 DE FILOSOFIA: “L’ÉSSER HUMÀ”	
 
b.1. Introducció. Situació del crèdit en el batxillerat

El crèdit que us presento és el primer de l’assignatura, tal i com està organitzat a l’IESM Ferran Tallada, on la imparteixo. Inclou una breu introducció sobre el què és la filosofia, ja que és el primer contacte que tenen els alumnes amb l’assignatura. Us presento, en primer lloc, el marc general d’objectius i continguts, amb orientacions didàctiques i d’avaluació. En segon lloc, el desenvolupament de les diferents unitats didàctiques, amb els continguts que aborden. Posteriorment, us relaciono els objectius generals i particulars amb les activitats concretes, temporalitzades i separades per sessions. Finalment, i als annexes, podeu consultar els diferents materials que es fan servir a les diferents unitats didàctiques, a cada sessió.

Aquest primer crèdit de filosofia ha d’orientar-se, des del meu punt de vista, en dos direccions. La primera, dotar a l’alumne ‘un bon grapat d’eines procedimentals, que posteriorment farà servir durant tot el batxillerat (possiblement, també a altres assignatures; també, a les PAAU; igual també després). Per altra banda, donar-li la impressió d’assignatura “possible”, a on la raó individual pot construir, on val la pena exposar els propis punts de vista, on “les coses són més fàcils del què semblen”. Ja tindrem temps per afegir complexitat al discurs.

b.2. Continguts del crèdit.

b.2.1. Continguts del crèdit: de fets i conceptes

1.	Què és la filosofia
a.	Origen històric
b.	Raons de la filosofia
2.	Què és l’ésser humà.
a.	Definició d’ésser viu
b.	El concepte d’evolució
c.	Característiques diferencials de l’ésser humà, des de diferents perspectives
3.	La psicologia
a.	Definició
b.	Perspectiva històrica
c.	Algunes opinions i corrents.
4.	Sensacions i percepcions
a.	L’home-màquina
b.	Definicions de sentits
c.	Relació entre sensacions i percepcions
d.	Empirisme i racionalisme: opinions sobre les fonts del nostre coneixement
e.	El procés sensorial
f.	Els sentiments
5.	Memòria i imaginació
a.	Què és la memòria.
b.	Les imatges. Evocació i record
i.	Imaginació
ii.	Associació d’imatges
iii.	Fantasies
iv.	De la memòria a la imaginació i la creativitat.
c.	Tipus de memòria
d.	L’oblit.
e.	Distorsions i patologies.
6.	Intel·ligència
a.	Què és la intel·ligència?
b.	Intel·ligència i pensament
c.	Mesurar la intel·ligència
d.	És intel·ligència la intel·ligència artificial?
7.	Motivació i voluntat
a.	Definicions. 
b.	La voluntat
c.	La llibertat
d.	La capacitat de decisió
8.	La  psicoanàlisi
a.	Els inicis del pensament contemporani
b.	Conceptes bàsics. El mecanisme de la repressió
c.	La patologia simbòlica.
d.	Psicologia, psiquiatria, psicoanàlisi. Tres disciplines diferents.
9.	Les emocions
a.	Què són les emocions i els sentiments
b.	Diferents estats afectius
c.	Frustracions
d.	L’expressió de les emocions.
e.	Intel·ligència emocional.

b.2.2. Continguts del crèdit: de procediments

1.	Conceptes. 
a.	Discriminació respecte de les accions
b.	Definició de conceptes de relativa complexitat, discriminació respecte els objectes
c.	Localització dels principals en textos
d.	Creació d’icones representatives de conceptes
2.	Mapes conceptuals
a.	Organització petits mapes, com a resum de textos
b.	Organització petits mapes, com a endreça d’idees
c.	Localització d’estructures de text
3.	
Sistemes explicatius
a.	Resolució de casos
b.	Elaboració de petites hipòtesi explicatives (sense tractar el concepte d’hipòtesi).
4.	Comentaris de text
a.	Confecció d’introduccions de comentari
i.	Localització de l’autor del text
ii.	Localització de la font
iii.	Localització del tema principal i laterals
iv.	Confecció de resums 
v.	Elaboració de modismes per introduir textos.
b.	Confecció del cos d’un comentari
i.	Definició del tema principal 
ii.	Exemplificació de  les definicions
iii.	Caracterització d’objectes i conceptes
iv.	Confecció de tipologies
v.	Relació entre conceptes, entre tema principal i laterals.
vi.	Organització dels coneixements en un escrit a partir de mapes conceptuals
c.	Confecció d’una conclusió de comentari
i.	Confecció de breus d’un text.
ii.	Elaboració d’opinions pròpies, basades en opinions d’altres
5.	Internet
a.	Realització de recerques a internet. Utilització de buscadors
b.	Comunicació per mail.
c.	Edició senzilla de documents a la xarxa.
6.	Comunicació oral
a.	Exposició d’idees pròpies, tot seguint un guió
b.	Participació en debats d’idees, de forma ordenada

b.2.3. Continguts del crèdit: d’actituds, valors i normes

1.	Valoració del treball en equip, en col·laboració, d’arribar a acords
2.	Valoració dels diferents punts de vista, però defensant activament els punts de vista propis. Valoració de l’explicació racional.
3.	Valoració de la comunicació de les idees pròpies.
4.	Valoració de l’ordre en el treball

b.3. Objectius generals del crèdit

•	Reflexionar de forma autònoma sobre els temes tractats, i comunicar de forma oral i escrita, aquestes reflexions.
•	 Analitzar l’ésser humà, essencialment des del punt de vista de la psicologia. Comprendre que la seva realitat és més complexa i desconeguda del que habitualment pensem.
•	Realitzar comentaris de text, amb una estructura i uns continguts correctes

b.4. Activitats d’ensenyament aprenentatge

Aquí us presentem les 9 unitats didàctiques de les que consta el crèdit. Cada unitat didàctica consta de 2 a 8 sessions; el  més normal oscil·la entre 3 i 4 sessions. 

De cada unitat didàctica s’explicita l’objectiu(s), els continguts (conceptes, procediments, actituds), es llisten les activitats que es faran, el temps que ocuparà tota la unitat i el sistema d’avaluació. A més, hi ha previstes tres sessions per proves individuals. Aquestes proves, i tots els materials que es llisten conjuntament en l’apartat d’activitats, apareixen als annexes.

Unitat didàctica 1	QUÈ ÉS LA FILOSOFIA	

OBJETIUS

Aproximar-se de forma comprensible a la filosofia com a forma de reflexió dels éssers humans, sobre allò que en cada moment l’interessa a la persona, per aconseguir conèixer millor el món i viure millor 

CONTINGUTS

Conceptes
La idea de filosofia, com a reflexió d’utilitat personal, per millorar i comprendre millor la nostra vida.
Els primers filòsofs. Introducció al context històric i antropològic.

Procedimients
Discriminació entre conceptes i accions
Localitzacions de conceptes rellevants dins petits fragments
Definició de conceptes i descripció d’objectes
Elaboració de petits supòsits explicatius.
Organització de senzills mapes conceptuals, en traducció de petits texts.

Actituds
Valoració de la curiositat personal.
Valoració de les explicacions racionals
Valoració del treball en equip

ACTIVITATS

•	Realitzar per equips una llista de frases, expressions... on aparegui la paraula “filosofia”
•	Aventurar per equips un significat a la paraula “filosofia”
•	Comentari en grup classe dels resultats . Fer especial atenció als conceptes de “reflexió”, “curiositat personal”, i “comunicació”.  Comentari sobre els primers filòsofs
•	Descriure un objecte present a l’aula. Definir el concepte que el representi. Per equips. Amb correcció global.
•	Llegir algun dels petits textos de Kant, Aristòtil, Descartes, Russell i Einstein que realitzen  aproximacions a la definició de  filosofia o de filòsof.
•	Localitzar conceptes més rellevants dels diferents fragments, per equips.
•	Realitzar suposicions sobre el significat de paraules desconegudes, segons el context.
•	Realitzar, per equip, un petit mapa conceptual d’un text, posta en comú. Definició comú de filosofia, a partir del treball de tota la hora

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporització : 2 sessions
Avaluació: definició intuïtiva paraula “filosofia”

Unitat didàctica 2	Què és l’ésser humà?	

OBJETIUS

Comprendre la dificultat de definir les qualitats característiques de l’ésser humà, comprendre les dificultats de definir-se en contrast amb altres éssers vius

CONTINGUTS

Conceptes
Definició d’ésser viu
L’evolució.
Característiques dels éssers humans, des de diferents punts de vista

Procedimients
Realització de definicions complexes
Localització de temes principals d’un paràgraf i d’un text.
Localització de l’autor i l’origen d’un text a comentar.
Elaboració de resums
Elaboració d’una introducció d’un comentari de text

Actituds
Tractament de postures no antropocèntriques

ACTIVITATS

•	Definició d’ésser viu, en equips. Correcció en comú. Elaboració llistat característiques possibles als éssers vius. 
•	Introducció intuïtiva de la idea de sistema. Vida com a sistema autònom, amb entrada d’energia aprofitable i eliminació de residus o energia de baix nivell. Diferenciació de sistema viu i matèria inerta. Explicació professor.
•	Confecció llistat característiques humanes, diferencials respecte la resta dels éssers vius. Treball en equip
•	Incorporació al llistat dels elements pertinents. Correcció en comú. Especial atenció en incorporar i comentar, per part del professors,  a) les capacitats tecnològiques de modificació del medi, relacionant amb bipedisme, b) llenguatge i gramàtica; c) capacitats relacionades amb intel·ligència i sentiments; d) organització en societat i Estat; e)autoconsciència, ètica, valors. Qüestió si altres éssers vius tenen capacitats com aquestes .
•	Lectura d’un text de Leakey que aborda el tema de la definició d’ésser humà. 
•	Confecció d’un mapa conceptual de lectura del text
•	Elaboració de llistat definitori de l’ésser humà per Leakey. En equips. Debat sobre concepte d’ànima. 
•	Modificació i versió definitiva de la definició d’ésser humà. En equips, correcció en aula.
•	Elaboració d’una introducció de comentari de text.
•	Elaborar, en grup, un llistat de modismes introductoris per realitzar comentaris de text.

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporització: 2 sessions
Avaluació: Definició ésser humà i introducció comentari de text.

Unitat didàctica 3	LA PSICOLOGIA	

OBJECTIUS

Definir, de forma comprensible, el concepte de psicologia, llistant alguns dels diferents punts de vista que al llarg de la seva història s’han elaborat.

CONTINGUTS

Conceptes
Naixement i definició de la psicologia
Algunes corrents i opinions dins la psicologia

Procedimients
Recerca enciclopèdica i a internet. Utilització de buscadors, i de les planes educatives de la Generalitat. Especial atenció a google.
Elaboració d’un esquema base per elaborar definicions

Actituds
Valoració de l’existència de diferents punts de vista de la realitat 
Valoració de la meticulositat i l’ordre

ACTIVITATS

•	Lectura definició enciclopèdica del terme “psicologia”. Resolució vocabulari. 
•	Comparació amb altres definicions enciclopèdiques, a la biblioteca del centre. Recerca a internet d’un parell de definicions més cada grup. Aspectes que apareixen i no en altres definicions. Treball i correcció en equips.
•	Elaboració en equips d’un mapa conceptual amb xarxa de relacions sobre la paraula en anàlisi. Correcció. Construcció i entrega d’un dossier pels alumnes amb els mapes dels diferents grups.
•	Definició definitiva, simplificada i comprensible, a partir dels treballs anteriors, i elaborada individualment, del terme “psicologia”. Correcció en aula, atenció especial a la condició de ciència experimental.
•	Lectura definicions enciclopèdiques termes “behaviorisme” i “gestaltisme”. Recerca idees fonamentals de les definicions.
•	Elaboració un model marc per totes les definicions de conceptes que haurem de fer, a partir de les definicions treballades fins al moment. Parar especial atenció al centrat conceptual, les caracteritzacions, les tipologies i les classificacions, i les utilitats.
•	Explicació per part del professors dels trets fonamentals de diverses corrents teòriques de la psicologia. Extreure dades fonamentals en un quadre resum.

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporització: 3 sessions.
Avaluació: Definició individual del terme “psicologia”

Unitat didàctica 4	SENSACIONS I PERCEPCIONS	

OBJETIUS

Intuir la complexitat del sistema sensorial i perceptiu dels éssers vius.
Comentar textos de forma guiada

CONTINGUTS

Conceptes
L’ésser humà vist com una màquina
Definició de sentits.
Els sentits segons Aristòtil. La revisió de la classificació al segle XX.
Exteroceptors, Interoceptors, Propioceptors.
Les sensacions, part de les percepcions? Les percepcions, fruit de la composició de sensacions?
Introducció a el coneixement i les seves fonts. Empirisme i racionalisme
Sensacions, percepcions, i què més? Atenció, llindar i altres conceptes relacionats en el procés sensorial
Tenen els sentits i les sensacions res a veure amb els sentiments?

Procedimients
Organitzar, exposar  i defensar punts de vista en un debat. 
Elaboració de mapes d’idees amb conceptes prefixats.
Creació d’icones representatives d’un concepte
Elaboració d’un comentari de text guiat

Actituds
Valoració del treball en equip.
Acceptació d l’existència de realitats perceptualment diferents per a diferents individus. Relativitat i subjectivisme.
Valoració de la necessitat de comunicar els propis punts de vista. Debat i comunicació. Presentació, difusió, i defensa de les pròpies idees. Capacitat d’adoptar punts de vista aliens i millors que els propis. Valoració de la flexibilitat personal en les creences i idees.

Unitat didàctica 4	SENSACIONS I PERCEPCIONS (2)	

ACTIVITATS

•	Comparar home amb màquina, concretament un PC. A) Llistar les parts d'un PC, amb perifèrics inclosos, b) Relacionar cada part amb una part del cos humà, c) Relacionar perifèrics d'entrada amb alguna part del cos humà (Sentits).
•	Definir intuïtivament el concepte de “sentit”. Debatre si són òrgans, capacitats. Relacionar-los amb la seva funció com a sensors.
•	Llistar sensacions que “notem”, i que no ens les donen els nostres “sensors” clàssics (vista, oïda, olfacte, gust, tacte).
•	Explicació del professor exposant la classificació dels sentits de Sherrington: exteroceptors, interoceptors, propioceptors
•	Lectura text Guski sobre els sentits. Elaboració mapa conceptual sobre aquest. Elaboració d’un resum seguint el mapa. Redactar la introducció del comentari de text.
•	Definir, de forma bàsica, per grups, amb col·laboració del professor, els conceptes de sensació i de percepció, parant especial atenció als elements: impressió personal no transferible, reconeixement objectual. Diferenciar clarament els dos conceptes.
•	Explicació del professor de les 3 possibles ordenacions del procés sentit –sensació –percepció. Tria, per votació, del grup classe, de l’opció que sembla més versemblant. Exposició de motius per part de 3 alumnes, un de cada opinió.
•	Exposició del professor de la relació amb empirisme i racionalisme (com a font de coneixement) d’aquestes opcions. Explicació prèvia d’aquests conceptes, de forma molt intuïtiva.
•	Localitzar preguntes  claus (què, com, quan, per què, on...) i el tema (paraules claus) que contesten els textos de Reid i de Humphrey sobre sensació i percepció.
•	Correcció en comú. Redacció introducció comentari de text.
•	Definició gràfica –icònica dels conceptes “sensació”, “percepció”, i “sentiments”, per equips, en paper DIN-A0. Exposició oral dels grups comentant les icones i la seva relació amb les definicions dels conceptes.
•	Fer un mapa conceptual amb els conceptes: sensació, percepció, sentiment, món exterior, estímul, memòria, sentiment, imatge, imatges interiors. Atenció especial als nexes.
•	Explicació del professor dels conceptes “atenció”, “llindar”, “estímul”, “imatge”.
•	Diferenciar en un cas escrit alguns dels conceptes explicats prèviament.
•	Introduir per part del professor l’essència del cos d’un comentari de text. Especial atenció en a) la necessitat en convèncer al lector de que tens molts coneixements sobre el tema, b) iniciar definint el tema, c)posar exemples de totes les definicions que facis, d) lligar un tema amb el següent de forma coherent, e) ser capaç d’exposar categories i tipologies dels conceptes exposats, f) fer un text coherent i agradable, no un guió, un esquema o similar.
•	Realitzar un comentari de text (introducció i cos únicament) sobre text de Reid, que parla dels sentits.
•	Elecció, en treball en equip, dels trets més interessants dels diferents comentaris del grup. Redacció d’un comentari definitiu.
•	Correcció dels resultats dels grups, elaboració d’un dossier per l’alumne amb els diferents treballs. Autocorrecció del comentari amb un model que es presenta.

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporització: 8 sessions
Avaluació continua: comentari de text en equip
Prova individual: comentari de text.  sobre text de Humphrey que diferencia sensacions i percepcions en experiència sobre mones rhesus

Unitat didàctica 5	MEMÒRIA I IMAGINACIÓ	

OBJETIUS

Comprendre el concepte d’imatge. Relacionar-lo amb memòria i imaginació.

CONTINGUTS

Conceptes
Què és la memòria.
Les imatges. Evocació i record
La Imaginació
Associació d’imatges
Fantasies
De la memòria a la imaginació i la creativitat.
Tipus de memòria
L’oblit.
Distorsions i patologies.

Procedimients
Elaboració de símbols que representin diferents conceptes
Tria justificada d’entre diverses possibilitats. Argumentar positivament.
Recerca internet. Elaboració documents amb aquesta font especialment

Actituds
Respecte als torns de paraules.
Respecte a les idees alienes

ACTIVITATS

•	Definició per equips del concepte de memòria
•	Realitzar, per equips icones representatives dels diferents tipus de memòria: immediata i diferida; sensomotora, autística i social; gustativa, visual, auditiva, tàctil, olfactiva; reevocadora i reconeixedora; afectiva; a curt, mig i llarg termini. En transparències o DIN A0.
•	Comunicació de cada grup de les icones resultants. Tria d’una icona per cada concepte o grup de conceptes.
•	Explicació del professor, concretant i resumint la definició i els tipus de memòria resultants.
•	Explicació del professor del concepte “imatge”, partint de les icones construïdes. 
•	Definició per equips del concepte “imaginació”.
•	Comentari de text, individual, de G.Bachelard, per tal de diferenciar imatge percebuda i imaginada.
•	Elaboració d’un mapa conceptual lliure amb els conceptes “imatge, imaginació, memòria, sentits, creativitat”, i tots els conceptes que es vulguin afegir. Posar especial interès en els nexes.
•	Correcció en grup classe. Recordar conceptes text Bachelard.
•	Cercar, en obres de referència i internet, patologies i distorsions de la memòria. En equip, elaboració d’un petit document pels companys de classe. Buscar en planes com www.elrincondelvago.com i similars. També genèriques amb google

CONTINGUTS TRANSVERSALS
 
Temporalització: 4 sessions.
Avaluació: Comentari de text individual. Document de treball pels companys

Unitat didàctica 6	INTEL·LIGÈNCIA	

OBJETIUS

Comprendre la intel·ligència com una sèrie de capacitats. 

CONTINGUTS

Conceptes
Definicions d’intel·ligència
Intel·ligència i pensament
Mesurar la intel·ligència
És intel·ligència la intel·ligència artificial? Són intel·ligents els animals? Els sistemes experts

Procedimients
Integració de diferents definicions en una síntesi única
Elaboració de supòsits

Actituds
Valoració la capacitat d’aprendre a fer tests de capacitats diverses.
Posició no antropocèntrica. Valoració de capacitats intel·ligents d’altres éssers.

ACTIVITATS

•	Elaboració d’una definició d’intel·ligència, síntesi de vàries.
•	Elaboració d’una llista d’una sèrie de capacitats que suposen la intel·ligència
•	Relació de possibles maneres de mesurar les capacitats anteriors
•	Síntesi en grup classe dels resultats anteriors. Moderació del professor.
•	Utilització d’alguns tests. Relació de capacitat que poden mesurar.
•	Suposició de grups de persones que estiguin més capacitats per omplir un test, comparativament amb d’altres.
•	Reflexió sobre els test d’intel·ligència. És pot millorar en els test d’intel·ligència?
•	Elaboració d’un supòsit: quan podem suposar intel·ligència a una màquina o un altre ésser viu. Elaboració d’una possible reixa d’observació per dilucidar el problema.
•	Exposició del professor sobre el test de Turing. Idees i experimentació: sistemes experts. 
•	Correcció en grup classe de la reixa d’observació per dilucidar el problema de la intel·ligència.
•	Comentari de text sobre lluita home i màquina en els escacs.

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporalització: 4 dies
Avaluació: Comentari de text, individual. Observar quins han estat els items que han mesurat en la reixa de observació per definir la intel·ligència.

Unitat didàctica 7	MOTIVACIÓ I VOLUNTAT	

OBJETIUS

Comprendre la relació entre llibertat individual i esforç personal.

CONTINGUTS

Conceptes
Definicions de motivació
Classificacions. La Piràmide de Maslow
La voluntat
La llibertat
La capacitat de decisió

Procedimients
Manteniment de postures coherents en un joc de rol

Actituds
Valoració de la llibertat pròpia. 
Valoració del treball i esforç per tal de prendre decisions lliures

ACTIVITATS

•	Llistar els motius pels quals els alumnes fan batxillerat
•	Definició escrita de motiu. Definició escrita de motivació. Exemples dels dos conceptes.
•	Comentar del professors de diverses classificacions dels motius. 
•	Tria d’una de les classificacions, de forma argumentada, per grups d’alumnes
•	Definició gràfica de voluntat i llibertat. Exposició en comú. Resultats en DIN A0 o transparències.
•	Joc de rol (Poden triar-se diversos. Es pot aprofitar la popularitat de “Gran Hermano” per a jugar a la “distribució del pressupost”. Repartir diferents rols entre els jugadors ( máx. 15, la meitat de la classe): la persona que necessita fumar molt, el capriciós, el vegetarià, el qui li agraden molt les festes... Cada jugador te 5 minuts per preparar el seu paper, amb un dels espectadors. Els espectadors observaran el joc, i posteriorment valoraran a la seva parella. S’analitzarà la demanda que es fa en el pressupost, per valorar quin jugador ha guanyat, i com ha funcionat el procés de decisions. Pot fer-se igual amb el joc de la Nasa, o tants d’altres. 
•	Explicació sobre el funcionament de la presa de decisions.
•	Elaborar un mapa conceptual que relacioni voluntat, motivació, decisió i llibertat. 

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporalització. 3 sessions.
Avaluació. Observació joc de rol. Mapa conceptual

Unitat didàctica 8	Psicoanàlisi	

OBJETIUS

Reconèixer els trets bàsics de la psicoanàlisi.
Comprendre la importància de l’autor en les visions no antropocèntriques del món.

CONTINGUTS

Conceptes
Vida de Freud. Un revolucionari entre dos segles. L’inici de la contemporaneïtat
Conceptes bàsics: el mecanisme de la repressió.
Patologia i símptoma.
La nostra realitat simbòlica
Psicòleg, psiquiatra, psicoanalista: tres professions diferents.

Procedimients
Resolució de casos. Elaboració de petites hipòtesi explicatives

Actituds
Valoració de l’itinerari vital de les persones
Valoració de la curiositat i la visió científica de la realitat.
Valoració de les actituds no antropocèntriques. Comprensió que el relativisme cultural no ens ha de dur al “tot val”: existència de referents ètics.

ACTIVITATS

•	Recerca en parelles sobre la vida i obra de Freud (obres de referència i internet). Diferents grups cerquen sobre diferents períodes  de la seva vida. 
•	Exposició, oral i escrita, de la recerca anterior. Elaboració d’un dossier per tots els alumnes
•	Explicació bàsica del professor sobre els mecanismes del psiquisme segons Freud. Utilització del exemple de la seva conferència a New York sobre el mecanisme repressió / patologia.
•	Lectura d’un cas clínic de Freud (Miss Lucy). Identificació dels elements bàsics: repressió, trauma, símptomes, patologia.
•	Lectura petits casos del seu llibre “Psicopatologia de la vida quotidiana”. Identificació dels problemes – símptomes. Localització dels símbols.
•	Explicació del professor: Esquema ampliat idees de l’autor: conceptes d’allò, jo, super-jo, tensió, consciència, instint, relació de sentiment culpa – trauma.
•	Explicació tipologia de símptomes: patologies, equivocacions, oblits, somnis, transferències.
•	Relació i identificació de casos de diversa tipologia de símptomes
•	Definició de psicoanàlisi, recerca; correcció en grup classe.
•	Diferenciació entre psicoanàlisi, psicologia i psiquiatria. Identificació dels conceptes amb la seva definició.
•	Llistat de característiques bàsiques de la teràpia psicoanalítica; diferència envers la psiquiatria.

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporalització: 4 sessions
Avaluació: Identificació dels elements en la resolució dels casos. Comentari de text

Unitat didàctica 9	LES EMOCIONS	

OBJETIUS

Valorar l’autonomia.
Localitzar i definir tota una sèrie d’informació a propòsit de les emocions.

CONTINGUTS

Conceptes
Què són les emocions i els sentiments
Diferents estats afectius
Frustracions
L’expressió de les emocions.
Intel·ligència emocional.

Procedimients
Realització d’una petita plana web
Recerca autònoma d’informació

Actituds
Valoració de l’autonomia

ACTIVITATS

•	Amb una reixa predefinida d’un editor web (Frontpage, per exemple), elaboració d’una petita plana web per parelles. Caldrà introduir textos i imatges. Hi hauran textos originals, que parlaran sobre el llistat de conceptes, amb definicions, exemples, tipologies, característiques i explicacions; textos de la xarxa que demostrin el que diuen els alumnes, sempre amb la referència; icones trobades a la xarxa. Finalment es penjaran de la web

TEMPS I AVALUACIÓ

Temporalització: 3-4 sessions
Avaluació del producte

b.5. Avaluació

1.	Avaluació continua diària. En cada sessió es demana un producte, molt habitualment en equip. Cal portar control de la realització d’aquest producte, i de la seva qualitat. Aquest control es porta en part durant la mateixa elaboració del producte, també al final de la sessió, en la comunicació al grup classe, si aquesta és possible. Tot i que cal garantir als alumnes que el treball fet en equip, tindrà una valoració igual a tots els membres d’aquest, caldrà prendre bona nota de les observacions diferencials a dins de cada equip, que de ben segur es donaran. És important que els grups siguin heterogenis, i que els alumnes amb més possibilitats millorin la situació global del grup. Igual que es fan servir aquestes estratègies de col·laboració, no es pot dubtar d’utilitzar estratègies competitives, en aquesta ocasió entre els diferents equips de treball. Si es crea un ambient de competició entre grups, milloraran possiblement els resultats globals. És important la idea del producte. Avaluar sobre producte diari, o per unitat didàctica, garanteix un treball continu i una millora observable. 
2.	Avaluació continua. A cada unitat didàctica, hi haurà un producte valorat de forma especial. Segons la situació, aquest s’elaborarà en equip, o individualment. És important que en qualsevol cas hi hagi una valoració individual d’aquests elements, i que els alumnes sàpiguen en tot moment què és el que s’avaluarà, que es vol que ells sàpiguen.
3.	Proves puntuals. Durant el trimestre que dura aquest crèdit, es realitzaran unes 3 proves puntuals; una d’elles especialment per recuperar notes negatives anteriors. Aquestes proves puntuals consistiran en comentaris de text, guiats o no, que abastin temes d’ampli espectre dins els continguts del crèdit. Caldrà avaluar els procediments amb tanta intensitat i importància com els conceptes: en aquest crèdit, són objectiu prioritari.
4.	Les proves formals per escrit seran comentaris de text, guiats o no. Sempre que sigui possible, i per facilitar el caràcter formatiu de l’avaluació, s’oferiran comentaris fets, sobre els què treballar, el dia després de la prova, facilitant la possibilitat de trobar les diferències (allò que no s’ha fet bé, seguint els models de comentari establert. 

b.6. Orientacions didàctiques. Justificació opció metodològica.

És molt important l’enfoc procedimental en una assignatura com la filosofia. De res ens servirà una gran quantitat de conceptes. Entre els nostres objectius es troben a) que els nostres alumnes reflexionin sobre diversos temes (i que alguns siguin del seu interès), i b) que comuniquin (oralment o per escrit) el que saben i el què opinen.

És important que els diferents procediments que es treballen en aquest crèdit quedin fermament assolits per la majoria dels alumnes. Amb aquests es segueix treballant en el propers crèdits. La preocupació màxima, des del meu punt de vista, d’aquest primer crèdit, és aquesta.

Des d’aquest punt de vista, serà molt important que les sessions s’orientin més al fer que al saber, i que aquestes no siguin de tipus “magistrals”. Despertar la curiositat, obrir incògnites i plantejar paradoxes, serà un element bàsic de la docència.

Les activitats estan en moltes ocasions orientades a l’equip, amb l’esperit de la col·laboració, però també en l’activació de la competició entre grups, de forma que hagi un balanç entre ambdues forces. Aquest balanç pot ser útil en el moment d’avaluar (veure apartat corresponent).

El treball en equip també ajuda a tractar la diversitat, ja que l’empenta dels uns l’aprofiten els altres. Per altra banda, està demostrat que entre els alumnes i en grups petits, hi ha un nivell més alt de comprensió respecte a la classe magistral. Únicament cal portar control de que el treball en equip realment ho sigui. 

Cal recordar que aquesta assignatura la cursen tots els alumnes: la meva opinió és que els continguts d’aquest crèdit milloren donant una interpretació propera al món de la ciència. Afegir documents amb la perspectiva de la medecina, la psicologia, la psiquiatria... donen interès i credibilitat.

L’assignatura de filosofia cal que intenti obrir espais de reflexió entre els alumnes. Cal remarcar que els diferents productes que es demanen, especialment els elaborats en equips, fomenten la reflexió. Tot i que en ocasió és cansat de fer, finalment és més entretingut, interessant, útil i profitós pels alumnes.

b.7. Bibliografia

•	Arbós, Ferran, i altres. 17 jocs d’estratègia i simulació. Ed. Guix, col. Instruments, n.9. Barcelona, 1992
•	Baumann, J.F. (ed.) La comprensión lectora (como trabajar la idea principal en el aula) Visor. Madrid, 1990
•	Brezinski, C. El oficio de investigador. Siglo XXI. Madrid, 1993
•	Damasio, A.R. El error de Descartes. Crítica. Barcelona, 2001
•	Freud, S. La interpretación de los sueños. Alianza.Madrid, 1978 (9)
•	Freud, S. La psicopatologia de la vida cotidiana. Alianza Madrid.
•	Freud, S. Relatos clínicos. Siruela. Madrid, 1997.
•	Gaarder, J. El món de Sofia. Empúries. Barcelona, 1995
•	Goleman, D. Inteligencia emocional. Kairós. Barcelona, 1996.
•	Gumperz, J.J. y Bennett, A. Lenguaje y cultura. Anagrama. Barcelona, 1981.
•	Guski, Rainer. La percepción. Diseño psicológico de la información humana. Herder. Barcelona, 1992
•	Honderich, Ted (editor). Enciclopedia Oxford de Filosofia. Tecnos. Madrid, 2001.
•	Humphrey, Nicholas. Una historia de la mente. La evolución y el nacimiento de la conciencia. Gedisa Ed. Barcelona, 1995.
•	Jiménez, J i alt. Método práctico de técnicas de estudio. Visor. Madrid, 1994.
•	Leakey, Richard E. La formación de la humanidad. Ed. Orbis, col. Muy Interesante, n. 11 –12. Estella, 1988.
•	Lledó, E. La filosofia, hoy. Salvat, libros GT. Barcelona, 1973
•	Lovelock, J. Las edades de Gaia. Tusquets.Barcelona, 1993.
•	Luria, A.R. Pequeño libro de una gran memoria. Taller ediciones jb. Madrid, 1973
•	Margulis, Lynn i altres. Què és la vida? Ed.Proa. Capellades, 1997
•	Montaner Lacalle, Pere. Els enigmes del laberint. Ed. Laertes, sèrie crèdits. Barcelona, 1994
•	Proust, Marcel. En busca del tiempo perdido. Por el camino de Swann. Alianza editorial. Biblioteca Proust. Madrid, 1998 (24).
•	Proust, F i alt. Précis de jeux de rôle. Les éditions d’organisation, 1991.
•	Puig, Irene de. Com fer un treball escrit. Octaedro. Barcelona, 1995
•	Ramachandran, V.S. i alt. Fantasmas en el cerebro. Los misterios de la mente al descubierto. Debate. Madrid, 1999.
•	Ross Anderson, Alan (editor). Controversia sobre mentes y máquinas. Ed.Orbis. Biblioteca Muy Interesante. Estella, 1987
•	Sacks, O. Con una sola pierna. Anagrama. Barcelona, 1998.
•	Sacks, O. La isla de los ciegos al color. Anagrama. Barcelona, 1999.
•	Sacks, O. Un antropólogo en Marte. Anagrama. Barcelona, 1997
•	Salas, María i altres. Métodos activos para la instrucción popular de adultos. Ed. Marsiega, Fondo de Cultura Popular, n. 33. Madrid, 1975.
•	Schacter, D.L. En busca de la memoria. El cerebro, la mente y el pasado. Ediciones Zeta. Barcelona, 1999
•	Tudge, Colin. Neandertales, bandidos y granjeros. Como surgió realmente la agricultura. Crítica. Barcelona, 2000.
•	Valverde, J.M. Vida y muerte de las ideas. Planeta. Barcelona, 1980

A aquesta llista, cal afegir diversos llibres de text de 1r de filosofia.